"Toivoisin kasvavani ärhäkäksi naiseksi."
"Olisin kotiäiti, äiti ja hyvä ystävä kaikille, jotka minut tuntevat."
"Mihin ikinä ryhdynkin, yritän aina parhaani."
"Etenkin epäonnistuminen jättää katkeran jälkimaun."
29-vuotias toimittaja ampui itseään päähän suorassa lähetyksessä.
Christine Chubbuck vietiin sairaalaan kriittisessä tilassa.
Chubbuck juonsi ohjelmaa nimeltä "Suncoast Digest" WXLT-TV-kanavalla.
Lähetyksessä hän totesi noudattelevansa kanavan linjaa -
itsemurhayrityksellään.
Sitten hän otti pistoolin ja ampui itsensä.
Ensin ruutu pimeni, ja sitten sen täyttivät yleisötiedotteet.
Yhdysvallat on jakautunut -
vanhan ja uuden moraalikäsityksen kannattajiin...
Miltä tuntuu? -En ole vielä valmis.
Enää yksi otto jäljellä.
Kuulkaa ennen kuulemattoman tarinamme kauneus.
Sanonko nimeni vielä uudelleen? Olen Kate ja haen juhlijan rooliin.
Ja Annettan. -Ja vielä Annettan.
En kylläkään ole käynyt juhlissa pitkiin aikoihin.
Taisin haluta näyttelijäksi jo yhdeksänvuotiaana.
Lapsena tunsin itseni näkymättömäksi.
Olin ujo lapsi, joka ei uskaltanut antaa itsestään paljoa.
Näyttelemisen avulla saatoin tuntea itseni nähdyksi.
Olen lopettanut useaankin otteeseen -
mutta palaan näyttelemisen pariin aina uudestaan.
En oikein osaa lopettaakaan. Se tuntuu olevan pakkomielle.
Ainakin tällä hetkellä.
Olen kuitenkin huolissani siitä -
että tarpeeni kumpuaa epäterveestä lähteestä.
Tänään Sarasotassa naispuolinen tv-juontaja -
ampui itseään päähän suorassa lähetyksessä.
Uhrin perheen mukaan nainen oli kärsinyt masennuksesta.
Tarkoituksena on yrittää luoda hänen tyylinsä uudelleen.
Pidän tuosta... -Pidän kaula-aukosta. Se on oikean muotoinen.
Koitetaan ylle.
Tämä tuntuu liian leveältä olkapäistä.
Jotkut näistä ovat todella tiukkoja hartioiden kohdalta.
Tästä voisi kaventaa.
Ei näytä yhtään hullummalta.
Voisin ommella uuden ja lähettää sen mutten tiedä kuvausaikataulua.
Näemme hänet kuitenkin useimmiten työtehtävien parissa.
Ensin halusin nähdä kuvamateriaalin mutta sitten aloin epäröidä.
Kun materiaalia ei saanutkaan nähdä, se alkoi kiinnostaa enemmän.
Sarasotalaiset ystäväni eivät olleet kuulleet hänestä.
Mielestäni se on hyvin kiehtovaa.
Kuvien vähyydestä riippuen emme voi olla varmoja -
mutta hän vaikutti suosivan maskuliinista tyyliä, kuten housuja.
Hän valitsi kuitenkin mekon -
juuri sinä päivänä.
Se vaikuttaa tarkkaan harkitulta teolta.
"Hän oli ruskettunut, ja ruskeat, pitkät hiukset kiilsivät."
"Mustavalkoinen mekko korosti pitkää, hoikkaa vartta."
Usein joudun etsimään vaatteita, joissa ihmiset ovat kuolleet -
mutta harvemmin etsin vaatteita, joissa joku on päättänyt kuolla.
Hei, isä. Mitä kuuluu?
Matkustan huomenna Sarasotaan elokuvan kuvauksiin.
Aivan.
Elokuva kertoo Christine Chubbuckista.
Niinhän se oli. Verta ja suolenpätkiä.
"Network" perustui hänen tarinaansa.
Sen käsikirjoittaja muutti kuitenkin masentuneen naisen -
vihaiseksi machomieheksi.
Christine oli turhautunut rooliinsa televisiossa -
ja elokuvien maailma on myös hyvin miehinen -
joten tunnen jollain tapaa suorastaan vastuuta edustaa häntä.
Onhan tämä jännittävää. He yrittävä mukailla -
70-luvun saippuaoopperoissa nähtyä tyyliä.
Se kiinnostaa -
sillä pääsen harvoin työstämään roolia pohjamutia myöten.
Jos roolityötäni kutsutaan vielä kerrankin "hienovaraiseksi" -
tulen varmaankin hulluksi.
Oikeaa sävyä on varmasti vaikea löytää -
koska kyseessä oli todellinen henkilö.
Uskoisin kuitenkin, että onnistumme.
Olin hänestä ensi alkuun vain pintapuolisesti kiinnostunut.
Hän oli ensimmäinen, joka riisti henkensä suorassa lähetyksessä -
ja se on merkillepantavaa.
Vaikuttaa kuitenkin siltä, että kyseessä on unohdettu tarina.
Tapauksesta löytyy turhauttavan vähän tietoa -
mikä on tietysti surullista.
Haluan oppia kaiken mahdollisen Christine Chubbuckista.
Sen lisäksi minun on yritettävä ymmärtää -
mitä liikkuu itsemurhaan päätyvän ihmisen mielessä.
Hei. Nimeni on Kate. Valmistaudun näyttelemään -
Christine Chubbuckia, joka oli tv-toimittaja 70-luvulla.
Channel 40 oli myöhemmin osa ABC:tä -
joten teillä on varmaankin kuvamateriaalia hänestä.
Olen jo käynyt läpi kaiken internetissä olevan materiaalin.
Kuulin kyllä tapauksesta mutten tiennyt, pitikö se paikkansa.
Vuosikymmenenkään jälkeen en tiennyt, että tapaus oli sattunut täällä.
Artikkeli oli siis aikamoinen järkytys.
Autan sinua oikein mielelläni. -Kiitos.
Tämä ilmestyi Washington Postissa ja on Sally Quinnin kirjoittama.
"29-vuotias tv-työläinen Christine Chubbuck -
kuoli suorassa lähetyksessä."
"Chubbuck pyyhkäisi pitkät hiuksensa kasvoiltaan -
ja nielaisi. Huulten hienoisesti värähdettyä hän ojensi kätensä -
kääntääkseen käsikirjoituksen sivua. Hän katsoi alas ja alkoi lukea:
'Kanavan tavan mukaisesti tarjoan teille...' Hän nosti katseensa -
suoraan kameraan hymynkare huulillaan."
Hän siis hymyili.
"Hän jatkoi sarkastisin äänenpainoin: '...verta ja suolenpätkiä.'"
"Hänen vasen kätensä tärisi huomaamattomasti."
Ensilukemalla luulin, että käsi tärisi "huomattavasti".
"Hänen oikea kätensä jäykistyi. 'Valmistautukaa ennennäkemättömään.'"
"Hänen äänensä oli vakaa, silmänsä tummat, katse suora ja haastava."
"'Nimittäin itsemurhayritykseen.'"
"Hän nosti oikean kätensä, osoitti pistoolilla -
takaraivoonsa ja painoi liipaisinta."
"Kuului kova pamahdus, aseesta pöllähti savupilvi -
ja hänen hiuksensa pöllähtivät kuin äkillisen tuulenpuuskan voimasta."
"Hänen suupielensä vääntyivät alaspäin ja päänsä tärisi."
"Ruumis rojahti pöydälle ja valui sitten näkymättömiin."
"Kun Chris oli viety sairaalaan, pöydältä löytyi -
veren tahrima uutinen paperille kirjoitettuna."
"Uutinen käsitteli hänen omaa itsemurhayritystään."
Hän oli siis kirjoittanut -
uutisen valmiiksi etukäteen.
Se oli määrä lukea tapauksen jälkeen.
"Siinä kuvailtiin uhrin viemistä sairaalaan kriittisessä tilassa."
"Chris oli pian kolmekymmentä täyttävä neitsyt."
"Asia vaivasi häntä suunnattomasti."
"Äidin mukaan itsemurha johtui tyytymättömyydestä elämään."
"'Chris oli piinattu sielu', sanoi rouva Chubbuck."
"'Ihmissuhteiden kanssa oli jatkuvasti ongelmia.'"
"Edelliskesänä häneltä oli poistettu munasarja."
"Lääkärin mukaan lastentekoaikaa oli enää pari vuotta."
"Miestä ei kuitenkaan ollut kuvioissa."
"Yksi hänen kollegoistaan oli pitkä ja komea George Peter Ryan -
joka luki pörssiuutiset."
"'Komea George' oli eronnut ja ongelmainen mies."
"Chris oli ihastunut mieheen ja oli tunnustanut ystävälleen -
että juuri George saattoi auttaa häntä."
"Hän antoi Georgelle kakun tämän 30-vuotispäivälahjaksi."
"Myöhemmin hän vihjaili miehelle olevansa halukas suhteeseen -
mutta tämä torjui hänet."
"Hän halusi muistuttaa koko maailmaa olemassaolostaan."
"Hän suoritti teon, jonka viesti kaikui maailman ääriin -
ja jätti jälkeenjääneet ihmettelemään syitä."
Hei. Saisinko herra LaHurdin puhelimeen?
Soitin, koska löysin numerosi internetistä -
ja huomasin, että kuulut Sarasotan johtaviin historioitsijoihin.
Teen tutkimustyötä roolia varten.
Käy peremmälle, Kate. Jeff LaHurd.
Oletko sitä mieltä -
että Christinestä puhutaan yhä? -En laisinkaan.
Muuttoliike on täälläkin vilkasta -
ja sen jalkoihin unohtuu monenmoista.
Olen erittäin kiinnostunut sekä paikallis- että maailmanhistoriasta.
Joku sanoi kerran, että ihminen kuolee kahdesti:
silloin, kun hän kuolee ja silloin, kun hänet mainitaan viimeisen kerran.
Hei, Monica. Nimeni on Kate, ja sain numerosi Jeff LaHurdilta.
Olen mukana elokuvassa, joka kertoo Christine Chubbuckista -
joka työskenteli toimittajana Sarasotassa 70-luvulla.
Kuulemamme mukaan hän kävi Crescent Clubissa.
Olisin kysynyt, onko sinulla hänestä mitään muistikuvia.
Niinkö? Eikö ketään Christine-nimistä?
Kiitos.
Milloin kävit täällä viimeksi? -Siitä on varmaankin jo 35 vuotta.
Jos baari on vielä jäljellä 35 vuoden päästä, lupaan tulla paikalle.
Kuinka yleinen ongelma itsemurha on?
Jos katsotaan tilastoituja tapauksia, voitaisiin kommentoida näin:
itsemurha kuuluu kymmenen yleisimmän kuolinsyyn joukkoon.
Ajatus itsemurhasta pelottaa minua.
Kun alan ajatella sitä, tunnen pelon nostavan päätään.
Jos yritän päästä sellaiseen mielentilaan -
jota teko vaatii, minua alkaa pelottaa.
KESÄLLÄ ELÄMÄ MAISTUU PAREMMALLE
Hei. -Hei! Oletko valmis?
Näytän, miten tätä käytetään. Kun olet valmis...
Painanko tästä napista? Sitten käyn makuulle.
Sitten vain kansi kiinni. -Juuri sillä lailla.
Olen kamalan kalpea. -Siksihän tänne tullaan.
Hetkessä ei tule valmista. -Otetaan askel kerrallaan.
Vedät alaspäin kaulallesi -
minkä jälkeen otat tästä kohtaa kiinni.
Kuinka kauan olet valmistanut peruukkeja? -Liian kauan.
Sain lupani vuonna 1963.
Nojaa eteenpäin, ja vedä verkko päähän.
Anteeksi.
Ojennanko peruukin? -Kiitos.
Helpoiten se sujuu, kun tarttuu...
Kummallakin puolella on kaksi pinniä.
Sen pitää istua hyvin molemmin puolin.
Seuraile omaa hiusrajaasi.
Hieman taaemmas täältä ja tämä kohta eteen.
Ja tämä kohta tässä...
Hän näyttää niin synkkämieliseltä ja surulliselta.
Kuvaa on sydäntäsärkevää katsella.
Olet kylläkin nätimpi. -Voi luoja.
Se oli nätisti sanottu. -Sitä mieltä olen.
Huolestuttaa, että sinun pitää eläytyä sellaiseen suruun.
Aivan kuin kantaisit kaikkia maailman syntejä.
Niinpä.
En usko, että pystyisin moiseen surkeuteen.
Ihmiset vaipuvat joskus epätoivoon.
Olla 29-vuotias nainen vailla ystäviä tai poikaystävää.
Siihen ikään mennessä minulla oli ollut jo liuta poikaystäviä.
Pidä vuorista kiinni. -Selvä. Kiitos.
Ajattele synkkiä ajatuksia, niin näytät häneltä.
Se ei varmaankaan ole helppoa.
Itse voisin ajatella aviomiestäni.
Se saa itkun tuleman. -Ikävä kuulla.
Koska aloit työskennellä Herald Tribunelle?
Kalenterin mukaan aloitin 40 ja puoli vuotta sitten -
silloisessa lehden iltapäiväpainoksessa -
vuoden 1974 heinäkuussa harjoittelijana.
Siitä puolentoista kuukauden kuluttua Christine teki itsemurhan.
Mitä muistat kyseisestä päivästä?
Huhu levisi kulovalkean lailla.
Silloin ei ollut Twitteriä tai sähkö- postia vaan piti käyttää puhelinta.
Ihmiset kertoivat asiasta toisilleen vaikkapa ravintoloissa.
Ihmiset tuntuivat epäilevän syyksi poikaystävähuolia.
Ehkä paine pienellä kanavalla työskentelystä kävi liian kovaksi.
Mielestäni hän vaikutti aika ärtyisältä tyypiltä.
Hän vaikutti kovalta mimmiltä. Sinusta sellainen puuttuu.
Vaikutat pehmeältä ja miellyttävältä. Hänessä oli kovuutta.
Suosittelisin siis roolia varten -
että otat mukaan pinnan alla kytevät kuohuvat tunteet.
Lisäät vimmaisuutta olemukseesi.
Christine Chubbuck ei ollut mikään leppoisa lyyli.
Hän pyysi nauhoittamaan lähetyksen, mikä todistaa suunnitelmallisuutta.
Hänellä oli selvät suunnitelmat. Tarkoitus oli tehdä pahaa itselle.
Minua viehättävät -
roolit, joissa nainen on hermoromahduksen partaalla.
Olin kiinnostunut vastaavista tarinoista nuorempana -
mutta nyt tunnen asian esittämisestä vastuuta.
En halua sortua hullun naisen ihannoimiseen.
Haluan kohdella Christine Chubbuckia kunnioittavasti -
ja asettua hänen asemaansa niin täydellisesti kuin mahdollista.
En halua myöskään tulkintaani -
seksikkyyttä tai itsemurhan ihannointia.
Kyseessä on vain ja ainoastaan surullinen teko.
Asian tekee vaikeaksi se -
etten ole nähnyt hänestä ainuttakaan tallennetta.
En tiedä, miltä hän kuulosti tai miten hän liikkui.
On vaikeampi kuvitella, millainen hän oli.
Hyvää huomenta... tai siis iltapäivää.
Toinen otto, ikävä kyllä. Uudestaan. Kolme, kaksi, yksi.
Hyvää tiistai-iltapäivää.
Luvassa on lämmintä, mutta sadekuurojen vaara on olemassa.
Hei. Minä olen Kate. -John Hill. Hauska tavata.
Olet siis SNN:n uutisankkuri. -Tämä on kaapelitelevisioyhtiö.
Kilpailemme CNN:n kanssa paikallisuutisten saralla.
Täällä olen ollut 10 vuotta.
Sitä ennen työpaikkani oli toiset kymmenen vuotta Channel 40.
Tony. Olen WSNN:n yli-insinööri.
Aiempi työpaikkani oli Channel 40, missä tapaus alun perin sattui.
Onko sinulla muistikuvia Christine Chubbuckista?
Olen kuullut tarinoita, mutta minulla ei ole ensimmäisen käden tietoa.
Mutta aina jos kanavan asiat menivät päin honkia -
meillä oli tapana sanoa, että Christine oli taas huonolla tuulella.
Joskus ystäväni kertoivat, että istuessaan ohjaamossa -
he saattoivat tuntea ilmavirtauksen niskassaan -
tai kuulla ääniä, vaikkei kukaan ollut studiossa.
Mielestäni Christinen teko -
oli täydellistä ajan ja luotien tuhlausta.
Hänestä puhuminen oli ajanhaaskausta.
Teko ei parantanut hänen masennustaan -
eikä naisten asemaa televisiossa.
Tuloksena oli vain raflaavia otsikoita -
joita kukaan ei enää muista.
Siitä ei paljonkaan kaupungilla puhuta, sillä harva näki tapauksen.
Olen kuullut huhuja tallenteesta, joka olisi ABC7-kanavan hallussa.
Kassakaappi on kyllä, mutten tiedä, onko siellä nauhoitetta.
Kun olin töissä WWSP:llä nauhoitteen olemassaolosta huhuttiin.
En tiedä asiasta sen enempää, mutta nauha oli kuulemma olemassa.
Uusi johto ei ota koskaan asiaa esiin. Kun aloitin työt -
työpaikka oli uudessa rakennuksessa. Vanha rakennus on vielä olemassa.
Siellä taitaa olla tanssistudio.
Onko se tuo rakennus, jonka edessä näkyy ihmisiä?
Rakennus myytiin 90-luvulla, ja yhtiö muutti kaupunkiin.
Paikalla oli radioasema, mutta se lopetti.
Sitten oli pilatesstudion vuoro -
minkä jälkeen rakennus oli tyhjillään. Nyt siinä on toimisto.
Etsin nauhoitteita Christine Chubbuckista.
En tarkoita itsemurhaa vaan mitä tahansa muuta.
Jos hänestä löytyy mitään arkistoistanne.
Toki.
Olemme matkalla Bullet Holeen, joka on sama yritys -
josta Christine osti aseensa taannoin.
On turhauttavaa, kun tieto ei tunnu löytyvän.
Monella on hänestä ja tapauksesta mielipiteitä -
mutta kellään ei ole ollut todellista tietoa.
Olen jutellut korkeintaan tutun tuttujen kanssa -
jotka ovat esittäneet omat villit veikkauksensa.
Tämä on yhtä hakuammuntaa.
Hyvää päivää. -Päivää. Miten voin auttaa?
Olisin kysynyt muutaman kysymyksen.
Kuinka kauan liikkeenne on ollut tässä? -Kaksi vuotta.
Olimme Main Streetillä 67 vuotta. Tarinastamme on painettu lehtinen.
Siinä sinä oletkin. -Minäpä minä.
Kaltaisellesi aloittelijalle suosittelisin revolveria.
Revolveri on luotettavin ase. Sen kuin osoittaa ja ampuu.
Suosikeihin kuuluu Smith & Wesson mallia 642.
Miten aseen ostaminen tapahtui 70-luvulla?
Oli yksi paperi, johon kirjattiin nimi, osoite, puhelinnumero -
ja maininta henkilöllisyys- todistuksesta. Sitten oli kysymyksiä.
Jos vastasi kysymykseen väärin, ei saanut ostaa asetta.
Oletetaan, että valitset tämän. Tarkista aina, että se on tyhjä.
Tarkastettiinko mielenterveyteen liittyviä asioita?
Tietoja ei tarkastettu, joten ongelmat eivät olisi paljastuneet.
Tilanne on vastaavanlainen asemessuilla.
Sieltä voi ostaa aseen ilman minkäänlaisia selvityksiä.
Sinäkin voisit olla seinähullu.
Ulkonäkösi ja käytöksesi ei herätä epäilyksiä.
En ole psykologi, joten en osaa tehdä ammattimaista arviota.
Jos käyttäytyy normaalisti ja vastaa kysymyksiin toivotulla tavalla -
on oikeutettu aseen ostoon.
Olen itse asiassa kiinnostunut eräästä toimittajasta -
nimeltään Christine Chubbuck. -En tiedä häntä.
Hän oli uutistoimittaja, joka tappoi itsensä suorassa lähetyksessä 1974.
Saavuin kaupunkiin vasta vuonna 1982. -Ilmeisesti hän...
Hän osti aseen kuitenkin tästä liikkeestä.
Sillä aseella hän tappoi itsensä. -Siis täältä ostetulla.
Liike avattiin tosiaan vuonna 1947.
Jos noudatan sääntöjä viimeistä piirtoa myöten -
en tunne vastuuta kuolemantapauksesta.
Miten muuten voisin auttaa?
Päivää. Haluaisin ostaa pistoolin. -Katsotaanpas.
Onko sinulla kokemusta aseista? -Ei vielä.
Suosittelen revolveria, joka on yksinkertainen ja turvallinen ase.
Kiitos. -Mihin tarkoitukseen ase tulee?
Itsepuolustukseen. -Selvä.
Hyvältä tuntuu.
Naispuolisia asiakkaita käy entistä enemmän.
Naiset ostavat enemmän aseita kuin aiemmin.
Jessus! Seisoit niin liikkumatta, että luulin sinua mallinukeksi.
Voi ei! Ei ollut tarkoitus pelästyttää.
Onko mikrofonisi päällä?
Hyvänen aika. Onpa se suloinen. -Tuolla on vielä parempi.
Se on ihana. -Sopiiko se rooliin?
Missä asut? -New Yorkissa.
Onhan täällä kuuma. Filmaamme paraikaa.
Olen 33, joten taitaa olla liian myöhäistä. -Minä olen 31.
Sanoitko 31? Ei kukaan huoli sinua enää. -Niinhän se on.
Olen 157 senttimetriä pitkä. -Homma hanskassa!
Mark! Hae koira!
Suoraan napakymppiin.
Hieno osuma. -Kiitos.
Hyvin menee. Osuit taas keskelle.
Se meni todella hienosti. -Kiitos avusta.
Onko jotain kysyttävää? Voit ottaa kuulosuojaimet pois.
Ei ole mitään kysyttävää. -Olet luonnonlahjakkuus.
Tämän hän kirjoitti elämäkertaansa 15-vuotiaana.
"Toivottavasti minusta kasvaa kipakka nainen."
"Kotiäiti, äiti ja hyvä ystävä kaikille tuttavilleni."
"Yritän aina parhaani, mitä ikinä teenkin."
"Sillä etenkin epäonnistuminen jättää katkeran jälkimaun."
En koskaan ole unelmoinut kotiäitiydestä.
Lapsista olen alkanut haaveilla vasta viime aikoina.
Koulussa Christine perusti kerhon ilman treffikumppaneita jääneille.
Itse aloin käydä treffeillä vasta 21-vuotiaana.
Helvetti!
Helvetti...
Tapa kuvata häntä "miesmäiseksi" vaikuttaa 70-lukulaiselta.
Itseänikin on toisaalta kuvattu maskuliiniseksi.
Hänelle olisi kelvannut millainen suhde tahansa -
olisi mies sitten kohdellut häntä kuinka tahansa.
Muistan sanoneeni itse teininä jotain sensuuntaista.
Siitä minulla on hyvin selkeä mielikuva.
Työstän roolia mieluummin kirjoittamalla -
kuin pitämällä teille monologin.
Kunnes olen saanut -
luonnollisen tuntuman peruukkiin, meikkiin ja vaatteisiin -
tuntuu siltä, kuin leikkisin pukuleikkiä. Se tuntuu epämukavalta.
Kate... Hei!
Voit ottaa pään pois.
Haluaisit siis piilolinssit.
Tarvitsen värilliset piilolinssit. Haluaisin -
että silmäni näyttäisivät ruskeilta.
Tässä nenäliina. -Kiitos.
Ne käyttäytyvät tuolla lailla...
Joku iäkkäänpuoleinen asukas kertoi minulle -
tarinan ajasta ennen radiota.
Usein ennen myrskyn puhkeamista linnut nousevat siivilleen.
Siitä saattaa nytkin olla kyse.
Ne käyttävät ilmavirtauksia hyväkseen.
Ne käyttävät myrskyn ilmavirtauksia liikkuakseen paikasta toiseen.
Katso ylöspäin. Hyvä. Hienosti meni.
Onko se paikoillaan? -On. Näyttää luonnolliselta.
Katso ylöspäin. Sitten vasemmalle. Hienosti meni.
Oikein hyvä. Ei arvaisi, että silmäsi ovat siniset.
Tuntuupa kummalliselta.
Hyvältä näyttää.
Oletko ensi kertaa suihkurusketuksessa? -Olen.
Hyvä siitä tulee. Se tuntuu kylmältä, ja siitä lähtee kova ääni.
Olen pahoillani. Sitten toinen puoli.
Minä olen Christine Chubbuck. Tämä on Suncoast Digest.
Vieraana on tänään Melissa Malloy, Creative Joyn omistaja.
Mukavaa, että saavuit vieraaksi. Kertoisitko yrityksestäsi?
Tottahan toki. Kyseessä on upouusi avoin ateljeetila -
johon olen lisännyt innoittavia yksityiskohtia.
Siitä on tullut suosittu rentoutumispaikka.
Hienoa. Meillä on yhteinen kiinnostuksen kohde: nukketeatteri.
Totta. Kiersin paikallisia kouluja neljän vuoden ajan asian tiimoilta.
Yhdessä esityksessä saattoi olla kuusikin nukkea.
Miten meni?
Ei se hyvin mennyt. En ollut valmistautunut.
Hän oli tiettävästi erittäin hyvä työssään.
Hän halusi olla hyvä ja paiskoi sen eteen töitä todella ahkerasti.
Työ oli hänelle kaikki kaikessa. Valmistelut ovat jo pitkällä -
ja silti joudun improvisoimaan rooliin liittyviä tärkeitä seikkoja -
kuten Christinen esiintymistä työpaikalla.
Se turhauttaa sanoinkuvaamattoman paljon.
En voinut tehdä parastani.
Roolini tässä elokuvassa on muutenkin kyllin vaikea.
Kohtauksissa näen itseni esittämässä Christineä.
Tänään en onnistunut siinäkään.
Se ei ole mikään mukava tunne.
Hyvää iltapäivää. Etsitkö jotain tiettyä?
Katselen vain.
Esitän elokuvassa erästä naista.
Hän on 29-vuotias, mutta hänen huoneensa muistutti lapsen huonetta.
Oli pehmoeläimiä ja röyhelöitä päiväpeitossa.
Haluaisit siis luoda saman vaikutelman.
Kuulostaapa mielenkiintoiselta.
Asutko täällä Sarasotassa elokuvanteon ajan? Tervetuloa.
Asia on pyörinyt mielessäsi jo jonkun aikaa.
Totta kai jaksamme yhä kuunnella sinua.
Emme vain enää tiedä, mitä tehdä.
Minä saatan tietääkin.
Sinun pitäisi ottaa lomaa ja yrittää rentoutua.
Ehtisit rauhoittua.
Elämä on vaikeaa. Ei haittaa, vaikka välillä... -Tiedän sen kyllä.
Vihastuttaahan se välillä, mutta ei siinä mitään.
Jos asiat käyvät liian vaikeiksi, voin aina lopettaa.
Jos asiat kaatuvat päälle, lähden pois.
"Hän oli muuttanut Ohiosta perheen kesäasunnolle Siesta Keyhin."
"Kaksi vuotta myöhemmin hänen vanhempansa erosivat."
"Chrisin veli Timothy on taiteellinen ja sisusti talon."
"Väreinä ovat vaaleanpunainen ja vihreä."
"Veli auttoi Chrisin huoneen sisustamisessa."
"Oli valkokeltaruudullista pintaa ja sänky röyhelöineen nurkassa."
"Huone näytti siltä, kuin se olisi kuulunut 9-vuotiaalle tytölle."
Sinulla on hienot aurinkolasit. -Haluatko kokeilla?
Hyvältä näyttää.
Toinen otto.
Kyllähän kaikki tietävät, että asiat ovat huonolla tolalla.
Nyt haluan, että nousette seisomaan.
Nouskaa kaikki ylös tuoleiltanne.
Nouskaa, menkää ikkunan luo ja huutakaa avoimesta ikkunasta:
"Olen hiton vihainen enkä aio sietää tällaista enää!"
Tänne taakse... Luulen, että se tulee näille kohdin.
Tästäkö suunnasta se tulee? -Ja täältä ulos.
Roolini jäävät usein kummittelemaan mieleen.
Menen aina tunteella mukaan -
vahvemmin kuin tajuankaan.
Minua jää vaivaamaan selittämätön masennus -
kunnes ymmärrän itsestäänselvän selityksen:
olen kaivellut muistoistani viikkojen ajan ikäviä muistoja -
kyetäkseni esittämään tätä roolia.
Toisinaan näyttelemisestä tulee erittäinkin onnellinen olo.
Aivan kuin olisin löytänyt jotain uutta.
Toisinaan on tuskastuttavaa saada roolin sisin esiin -
ja esitellä se yleisölle.
Sen vaikeudesta puhuminen tuntuu toisinaan vaivaannuttavalta.
Kuka sellaista jaksaa kuunnella? Vaativaa se on joka tapauksessa.
Jos kuitenkin on valinnut tämän tien -
ei ole muuta mahdollisuutta kuin tehdä aina parhaansa.
Silloin epäonnistumisen mahdollisuus on erittäin suuri.
Olen Marty Stonerock ja olen Orlandosta Floridasta.
Mieheni on sairas, joten en käy enää koekuvauksissa.
Ainakaan en käy koekuvauksissa Orlandon ulkopuolella.
Esiinnyn enimmäkseen teatterissa, jotta voin hoitaa Bobia.
Tyttäreni mielestä minun piti osallistua tämän roolin hakuun.
Saisin ainakin piristävän kokemuksen, jos en muuta.
Kun sitten sain roolin, tytär tarjoutui auttamaan.
Oli todella miellyttävää -
saada näytellä ja viettää päivä kodin seinien ulkopuolella.
Mielestäni hänen tekonsa herättää suurta surua -
ja oli lisäksi hyvin lyhytnäköisesti ajateltu.
Kukaan ei saanut mahdollisuutta vakuuttaa hänelle -
että asiat voisivat vielä kääntyä paremmalle tolalle.
Vastaamatta jääneet kysymykset jäävät vaivaamaan mieltä -
koska ei ole ihmisen toiminnalle luonnollista -
päättää elämä oman käden kautta.
Haluan uskoa, että kaikilla meillä on aina toivoa.
Juuri tälläkin hetkellä mieheni kamppailee henkensä puolesta.
Minusta huono päivä on parempi kuin ei mitään.
Ehkä kaikki olisi näyttänyt valoisammalta seuraavana päivänä.
Nimeni on Rick Ver Helst. Olen kliininen psykologi -
ja olen Coastal Behavioral Healthcaren operatiivinen johtaja.
Masennuksen aste vaihtelee usein samalla yksilöllä.
Tässä tapauksessa henkilö oli todennäköisesti ollut masentunut -
jatkuvasti ja jo pitemmän aikaa.
Siihen aikaan näistä asioista ei puhuttu.
Termiä "masennus" ei edes juuri käytetty 70-luvulla.
Puhuttiin "hermoromahduksesta".
Itsemurhan julkinen suorittaminen lienee epätavanomaista.
Se onkin kiintoisa kysymys.
Arvelen, että asialla on tekemistä sen kanssa -
että hän valitsi juuri toimittajan ammatin.
Toimittaja haluaa jakaa tietoa yleisölle.
Ehkä hän kuvitteli omalla vääristyneellä tavallaan -
lähettävänsä yleisölle viestin niin kuin toimittajan kuuluu.
Terve. Minulla olisi jutunaihe mielessä.
Haluan tehdä jutun itsemurhasta. -Itsehän sinä siitä kuitenkin päätät.
"Ennen kuolemaansa hän keskusteli itsemurhasta poliisin kanssa."
"Saamiaan neuvoja hän noudatti omassa kuolemassaan."
"Sana 'itsemurhayritys' hänen viestissään herätti hämmennystä."
"Kollegoilla oli kuitenkin selitys valmiina."
"Toimittaja oli ottanut huomioon epäonnistumisen mahdollisuuden."
Mikä on tehokkain itsemurhatapa? -Oikein tehtynä mikä vain toimii.
Ranteiden viiltäminen tai hirttäytyminen. Pillerien avulla.
Erityisesti naiset suosivat pillereitä. Miehet suosivat aseita.
Suuhun tai ohimolle ei pidä ampua. Pitää tähdätä tänne.
Takaraivoon, tähän kohtaan. Sillä tapaa luoti jää pään sisälle.
Se on varma tapa onnistua.
Siinä olivatkin kaikki kysymykset. Kiitos sinulle.
"Chrisin läheisin ystävä oli Andrea Kirby."
"Chris kertoi Andrealle suunnitelmistaan Georgen suhteen."
"Andrea ei jaksanut kuunnella Chrisin itsesääliä."
"Välillä hän kritisoi Chrisiä."
"Hän ei kuitenkaan kertonut itse tapailevansa Georgea."
Saisinpa tuntea rakkautta edes viikon verran.
Pyöri toki itsesäälissä.
"Minä olen Chris Chubbuck, ja koko maailma vihaa minua."
Kultaseni. Sinun on lopetettava tuo itsesäälissä kieriskely.
Yritin tappaa itseni neljä vuotta sitten pillereillä -
koska olin niin toivottoman yksinäinen ja onneton.
En siis uhoa turhia. Kiitos kuitenkin, että kuuntelit.
Taidan olla ihastunut Georgeen.
Ajattelin leipoa hänelle kakun ja mennä hänen syntymäpäiväjuhliinsa.
Voisin teeskennellä, että kaikki on hyvin ja saada säpinää aikaan.
Mitä siihen sanot? -En tiennytkään, että pidät hänestä.
Miss Florida on näköjään uusi säätyttö.
Hän taitaa himoita työtäni.
Eiköhän hän sen saakin.
Nimeni on Stephanie Coatney ja olen kotoisin Floridasta.
Näyttelijäntyön avulla voin käsitellä -
itsessäni olevia eri persoonia.
Näyttelemisen avulla olen selvinnyt elämässä eteenpäin.
Monet varmasti luulevat elämäni olevan täydellistä -
mutta elämääni on mahtunut paljon synkkyyttä.
Mielestäni hänen tekonsa oli äärimmäisen rohkea.
Media näyttää meille usein sen, mitä haluamme nähdä.
Ajatellaan vain yleisölukuja.
Kamalat uutiset saivat julkisuutta, mutta mitä niistä opittiin?
Chris halusi osoittaa, ettei se ollut oikein.
"Haluatteko nähdä, miten hullu maa tämä on? Kas tässä."
"Olen menestyvä ja kaunis mutta silti onneton."
Olet mainio toimittaja, mutta tämä on minun kanavani.
Et voi jatkuvasti torpata tarinoitani tyhjänpäiväisten uutisten tieltä.
Eikö tämä ole uutiskanava? -Olet kuin rikkinäinen levy.
Teen parhaani pitääkseni kanavan pystyssä.
Voit esittää valitusvirttäsi maailman tappiin asti...
Lopeta tuo heti. Älä vähättele minua, Bob.
Tiedät, että olen kykenevä. Tiedät, miten raadan.
Minähän sanoin jo... -Älä puhu tuohon sävyyn!
Olen Michael Ray Davis ja asun Floridassa.
Olen ollut näyttelijä 25 vuotta, jos radiokin lasketaan.
En ollut aiemmin kuullut Christine Chubbuckista.
Tarina liikutti minua, sillä luulen ainakin ymmärtäväni -
syvästi masentunutta ihmistä.
Näyttelijälle jatkuva torjuminen -
on hyvin masentavaa.
Jos joku väittää, ettei ole koskaan ajatellut itsemurhaa -
ei tiedä, mitä puhuu. Kaikki eivät vain toteuta aikomuksiaan.
Sellaista elämä välillä on.
Sitä käy viidessä haastattelussa, ja kaikki haukkuvat pystyyn.
Sen jälkeen täytyy vain kerätä itsensä. Meidän näyttelijöidenkin.
Chris oli totaalisen kyllästynyt kaikkeen ja halusi kertoa pomolleen -
ymmärtävänsä kyllä, kuinka katsojaluvut saatiin nousuun.
Hän oli hiton vihainen eikä suostunut enää tallottavaksi.
Sekunteja ennen laukausta neiti Chubbuck kertoi katselijoille -
haluavansa noudattaa kanavan linjaa väkivaltajournalismin suhteen -
ja tarjoavansa jälleen uutta nähtävää: itsemurhayrityksen.
Ihmiset hakeutuvat kameran eteen useastakin eri syystä.
Halu tulla nähdyksi ja tunnustuksen saaminen -
ovat syitä, joita ainakin itse ymmärrän.
Kyllä hän varmaankin tuli nähdyksi ja hänet huomattiin -
mutta hän ei huomannut sitä itse.
Hänellä oli itsemurhataipumuksia, jotka johtuivat masennuksesta.
Uskon myös, että hän halusi herättää keskustelua masentuneisuudesta.
Päivää. Craig Burdick. -Kate Sheil.
Mikä on ammattisi? -Olen näyttelijä.
Kaikki muistavat "Networkin", mutta muuta en tiedä.
Joitain puheita olen kuullut kollegoilta -
jotka olivat alalla siihen aikaan. Olihan se huomiota herättävää.
Ennen itsemurhaansa Christine piti lyhyen puheen -
jossa hän kritisoi kanavan sensaatiohakuisuutta.
Onko sinulla siihen sanottavaa?
Kyllähän yhteiskunnassamme esiintyy tirkistelynhalua.
Junaonnettomuudet ja räjähtävät lentokoneet kiehtovat meitä.
En välttämättä ajattele, että uutiset ovat pelkkää veren roisketta.
Tv-kanavat noudattelevat enemmän tai vähemmän katselijoiden toiveita.
Välillä väkivaltaisuuksien kuvaaminen mietityttää kovasti.
Emme raportoi esimerkiksi itsemurhia. -Miksi ette?
Se menee liiaksi henkilökohtaisuuksiin.
Jos joku päättä omista syistään tehdä sellaisen teon -
me emme sitä raportoi.
En ehdi nyt väitellä. -Kuuntelisit nyt.
Viime viikolla lento-onnettomuudessa kuoli 400 ihmistä.
Juttuni korvataan ammuskelu- reportaaseilla. Teet vain työsi...
Eikö ammuskelu muka ole uutinen? -Ikävä yhteensattuma ei ole uutinen.
Se ei opeta mitään kellekään. Koneen tippumista pitäisi tutkia.
Etkö ole kuullut painovoimasta?
Kyllä ihmisiä kiinnostaa ampumatapaus.
Juttusi oli hyvä, mutta tällaista tämä nyt on.
Nimeni on Holland Hayes. Asun Orlandossa Floridassa.
En voi hyväksyä tällaista. -Googlasin Chubbuckin.
Olin varma, että video hänestä löytyisi, mutta ei löytynyt.
Hän halusi kaikkien näkevän sen, mutta sitä ei löydy mistään.
Toisaalta verkko on täynnä materiaalia -
jota ei ole tarkoitettu kenenkään nähtäväksi.
Juttelemme siis kynsistäsi ja urastasi...
Miltä näyttää? -Mitä tämä nyt on?
Ne ovat kukkia. -En tahdo nähdä niitä studiossani.
En tahdo nähdä niitä studiossani.
"Perjantaina ennen itsemurhaa Chris riiteli Mike Simmondsin kanssa -
jälleen yhdestä peruutetusta uutisaiheesta."
"Simmondsin mukaan Chris hermostui tavattomasti tapansa mukaan."
"Viikkoa aikaisemmin Christine oli saanut raivokohtauksen..."
Tällainen kielenkäyttö pistää vihaksi -
vaikka se kuvailisikin tapahtumia osuvasti.
Ehkä Christine vain halusi ilmaista suuttumustaan.
Vaikeaksi tämän tekee erityisesti se -
etten ole koskaan edes kuullut hänen ääntään.
Voin vain arvailla, kuinka itseäni kuvailtaisiin.
Monet ovat yrittäneet keksiä järkisyitä hänen itsemurhalleen -
mutta mielestäni se on liiallista yksinkertaistamista.
Viime keskustelumme jälkeen -
olen miettinyt, miksi joku tappaisi itsensä tv-lähetyksessä.
Eräänä yönä sitten heräsin, ja mielessäni kyti uudenlainen ajatus.
Usein masentuneet ihmiset ovat valtavan vihaisia.
Jos ihminen, joka on tuskissaan ja tuntee vihaa -
niitä kohtaan, joiden kokee aiheuttaneen kärsimystä -
tekee itsemurhan omassa makuuhuoneessaan -
asia ei välttämättä kosketa kaikkia asianosaisia -
uhrin haluamalla tavalla.
On siis mahdollista, että itsemurha suorassa lähetyksessä -
oli hänen tapansa kertoa, että on helpompi kuolla -
kuin elää tuska sisällään.
Ehkä ei kannata virittää sitä. -Se pyörähtää joka kerta.
Itsemurha on niin kertakaikkisen tuhovoimainen asia.
Sillä ei saavuteta mitään.
Jollemme saa sitä sanomaa esille -
olemme mielestäni epäonnistuneet.
Laita piippu ensin kaulallesi. Kokeile, jos pystyt...
Onko sinulla ajatusta siitä, missä aseen pitäisi olla?
Yritä painaa liipaisinta. -Pelottaa.
Pystyn siihen kyllä. -Haluan, että olet itse tyytyväinen.
Mistä tunsit Timin ja muun Chubbuckin perheen?
Työskentelin Timin kanssa opiskeluaikoina -
hänen sisustusstudiollaan.
Olin nuori nainen, ja hän oli mielestäni fiksu ja komea.
Christine muistutti veljeään.
Hänkin oli viehättävä ja hienostunut.
Hän olemuksessaan oli ylväyttä.
Kuulin perheestä kiintoisia juttuja. Tim kertoi -
ehkä liioitellen, että he viettivät kesiään Pickfairin kartanossa -
jonka omistivat filmitähdet Douglas Fairbanks ja Mary Pickford.
He olivat kuulemma Timin isoisovanhempia.
En ollut aiemmin tavannut filmitähtien jälkeläisiä.
Kun 17-vuotias tapaa ihmisiä -
jotka vaikuttavat hienostuneilta ja älykkäiltä -
hän vaikuttuu näiden ihmisten erikoislaatuisuudesta.
Ei tule ajatelleeksi, että heilläkin on ongelmia.
Anteeksi, jos aiheutin... -Ei se mitään. Siitä on jo kauan.
Tarvitsetko tauon? -Ei tässä mitään.
Olipa odottamaton reaktio.
En muista, että äiti olisi ollut pitkänhuiskea -
eloisa tai viehättävä Timin ja Chrisin tapaan.
Mielestäni he vaikuttivat läheisiltä.
Kun Tim sitten myös kuoli... Perhettä kohtasivat monet surut.
En tiedä, minne äiti tai Greg-veli muuttivat -
mutta en usko, että he pääsivät siitä koskaan yli.
Olen todella masentunut ja suunnittelen itsemurhaa.
Haluatko jutella? -En. Jutellaan huomenna.
Olihan se kamala tapaus, mutta pystyn kyllä samaistumaan häneen.
Hän halusi jättää edes jonkinlaisen jäljen -
ympäristössä, jossa omaa ääntä ei saanut kuuluviin.
Olen nähnyt samaa sekä muissa ihmisissä että itsessäni.
Lisäksi tapaus sattui paikassa, jonne monet tulevat lomailemaan.
Sitä voisi kuvailla hyvin sanaparilla "ongelmia paratiisissa".
Oletko päässyt lähemmäs Christine Chubbuckia?
Olen.
Lähentymistä on tapahtunut. Turhauttaa silti, sillä haluaisin -
tuntea olevani vieläkin lähempänä.
Olen kuitenkin lähempänä häntä kuin aloittaessani.
"Vaikka kukaan ei vaikuta järkyttyneen Christinen päätöksestä -
oli hänen valitsemansa tapa järkytys monille. Myös hänen äidilleen."
"'Olisin voinut kuvitella, että hän olisi uinut kauas ja hukuttautunut.'"
Hän oli todellinen uimataituri. Hän jaksoi uida kuusikin kilometriä.
Vesi oli hänen ystävänsä.
Meri olisi ollut sovelias viimeinen lepopaikka.
Olen todella surkea uimari. En koskaan ole käynyt uimakoulua.
Kävin rannalla lapsena, sillä isoäitini asui meren lähellä -
mutta uiminen ei ole vahvin lajini.
Odota hetkinen, Kate. Anna sen vajota.
Olen kyllä yrittänyt... Olen yrittänyt saada ihmiset...
Vaikutat pikemminkin vihaiselta pikkutytöltä.
Olen kyllä yrittänyt. Olen yrittänyt tavata ihmisiä.
Voi kultaseni... Jos haluat viiniä ja ruusuja...
En halua viiniä ja ruusuja. -Illalliselle hienoon ravintolaan...
Minä haluan...
Haluan, että kuuntelet minua.
Että ymmärrät asioiden todellisen laidan: kukaan ei halua minua.
En tiedä, miten minun pitäisi toimia. Yritetään uudestaan.
Jatketaan.
Olen todellakin yrittänyt.
En halua viiniä ja ruusuja, äiti.
Sinua voi lykästää minä hetkenä hyvänsä. -Mitä oikein höpiset?
Mistään ei tule mitään, eikä kukaan rakasta minua.
Eikä sillä ole mitään väliä.
Älä luovu toivosta. -Teen juuri niin kuin huvittaa.
Jotain on pielessä. -Selvä.
He olivat kuitenkin parhaat ystävykset. Niin ainakin kerrotaan.
Huusin kaikille. -Miten niin?
Aloin huutaa. Robert käski kaikkien lähteä -
ja sitten aloimme kuvata. Silloin minulla napsahti.
En käsitä sitä kohtausta laisinkaan.
Nyt tuntuu kurjalta.
Toimit aivan oikein.
Suojelit itseäsi.
Neiti Chubbuck. Tämä toimenpide, kuten jo sanottu -
voi vaikeuttaa lasten saamista.
Jos haluatte lapsia, niitä kannattaa hankkia muutaman vuoden sisällä.
Ei se kuitenkaan mahdotonta ole. Ei mitään hätää.
Se ei ole ennenkuulumatonta. Kaikki hyvin.
Se ei ole kuitenkaan mahdotonta. Se on onnistunut ennenkin.
Teillä ei ole mitään hätää.
Voisit yrittää saada potilasta mukaan vuoropuheluun...
Chris!
Chris! Mitä on tapahtunut? -Ei nyt...
Haluan aloittaa alusta. Olen pahoillani.
Chris? Onko jotain tapahtunut?
Hän torjui lähentymisyritykseni.
En ymmärrä tätä kohtaa. Kuka kumma myöntää...
Selvä... Anteeksi.
Kakku oli sentään kaikkien mieleen. -Chris.
Kakku oli sentään kaikkien mieleen. Hittolainen!
Mitä on tapahtunut, Chris?
Hän torjui minut. -Olen pahoillani.
Kakusta kuitenkin onneksi pidettiin.
Meillä kaikilla on omat synkät hetkemme.
Hän väsyi oman taakkansa alle.
Se imi hänestä kaiken energian.
Sellaisesta tunnetilasta ei noin vain hypätä pois.
Etenkin Katelle se on varmasti hyvin rankkaa.
Olet niin vahva.
Ajattelin sinua koko päivän.
Oletko kunnossa? -Olen.
Sitä voi antautua masennuksen ja synkkien ajatusten kouriin.
Luulenpa, että jokainen -
joka väittää, ettei ole koskaan ajatellut itsemurhaa, valehtelee.
Jokin aika sitten huomasin ajavani autolla -
sellaisen paikan ohi, jonka kohdalla olin joskus ajatellut ajavani tieltä.
Olisin halunnut muiden luulevan sitä onnettomuudeksi -
sillä en olisi halunnut paljastaa, kuinka onneton olin.
Toiveeni olisi ollut, ettei kenenkään tarvitsisi kärsiä vuokseni.
Auto-onnettomuus on silkka onnettomuus.
Kun kyseessä on itsemurha, jokainen uhrin tuntenut -
joutuisi miettimään, mitä olisi voinut tehdä toisin.
Vaikka millään ulkoisella ei ole siinä tilanteessa väliä.
Tänään hänen kuolemastaan on 31 vuotta.
Juuri näihin aikoihin hän ajoi asemalle.
Sitten hän ampui itseään päähän.
Mitkä mieltä olet tilanteen lavastamisesta?
Tarkoitan itsemurhaa. -Se tuntuu kummalta.
Todella kummalta.
Teemme varmasti parhaamme, mutta kyllä se kummalliselta tuntuu.
En oikein tiedä, mitä sanoa.
Yritän saavuttaa sellaisen mielentilan -
jossa sen tekeminen ei tunnu vastuuttomalta.
Sitten jatketaan. -Terve, Mike.
Kävin ostamassa aseen.
Miksi? -Tuota noin...
Itsemurha suorassa lähetyksessä on mielestäni jännittävä idea.
Koska aloitat sen paraatijutun kanssa?
Tulossa on.
Hyvä. Selvä homma. -Selvä.
Nähdään taas, Mike.
Katson sen uudestaan. Kyllä se tallentui. Kiva homma.
Oikein hyvä.
Hei, Kate. Minä olen Steve. -Hauska tavata.
Olimme Christinen kanssa samassa työpaikassa.
Haluaisin esitellä Gordonin, joka oli sinä päivänä paikalla.
Gordon oli reportteri ja samassa huoneessa tapahtuman aikaan.
Hänellä saattaa olla mielenkiintoista sanottavaa.
Sinä aamuna hän saapui töihin kantaen laukkua, jossa asekin oli.
Hän pyysi minua kelaamaan edellisillan ratsianauhan kohdilleen.
Tein työtä käskettyä, ja Chris vei nauhan ohjaamoon.
Asia on painanut minua 41 vuoden ajan.
Kun hän oli kuuluttanut ratsiauutisen alkavan...
"Bob Peterson kertoo meille seuraavaksi uutisen..."
...filmi pysähtyi. Pelkäsin tehneeni itse virheen.
Katsoin monitoriin, josta saattoi tarkkailla studiota.
Näin Christinen ilmeen, joka oli sekä hämmentynyt että vihainen.
Missään ei ole kerrottu, että juuri sillä hetkellä hän sanoi:
"Noudatellakseni kanavan linjaa veren ja suolenpätkien suhteen -
tarjoamme tänään itsemurhan."
Sekä ohjaaja että kameramies -
pyysivät häntä laillani lopettamaan.
Hänen päänsä liikkeistä tiesin, että hän oli tosissaan.
Ohjelma jäi melkein nauhoittamatta.
Sinä aamuna hän pyysi nauhoitusta, mitä ihmeteltiin.
Ei ollut kuitenkaan suuri vaiva -
napata rulla ja asettaa se laitteeseen.
Nauhan kohtalosta keskusteltiin kyllä.
Lopulta kanavan omistaja soitti ja sanoi -
että yrityksen juristit olivat neuvoneet -
ettei nauhaa tulisi näyttää missään olosuhteissa.
Nauhasta on olemassa vain yksi kopio. Sitä ei koskaan kopioitu.
Omistaja Bob Nelsonin poika yritti myydä nauhaa -
mutta isä esti teon. Nauhaa ei kuulemma saanut myydä.
Se pysyi Bobin omistuksessa hänen päiviensä päättymiseen asti.
Siitä olen varma, sillä sekä Bob että hänen vaimonsa sanoivat samaa.
Kellään ei ole kopiota nauhasta. Ei kellään.
Tallenne on varmaankin jo alkanut hapettua.
Jos sitä ei pian kopioida, se on mennyttä ikuisiksi ajoiksi.
Tämä on otettu Channel 40:n 40-vuotisjuhlissa -
ja kuvassa on Bob Nelson vaimoineen.
He pitelevät testikuvaa, jonka olin säilyttänyt. Kuva on vuodelta 2011.
Bob kertoi, että ainoa kopio oli hänellä -
ja hänen leskensä Mollie puhui nauhasta vielä viime vuonna.
Hän halusi heittää sen mereen, mutta kehotin häntä -
antamaan sen esimerkiksi museolle taikka toimittajakoululle.
Onhan se kaikesta huolimatta osa historiaa.
Luulen, että voit lopettaa etsinnät.
Oletko nähnyt hänestä elävää kuvaa? -Valokuvia vain.
Arvelen, että tämä tallenne on vuoden 1972 lopulta tai 1973 alusta.
Katsotaan pois.
Christine ei tosiaan ollut parhaimmillaan haastatteluissa.
Hän kysyi kysymyksen, ja haastateltava vastasi.
Hän ei kysellyt jatkokysymyksiä.
Hän kysyy, ja sitten seuraa kuutisen minuuttia vastausta.
Sitten sama toistuu.
Se ei ehkä paljasta paljoa hänen persoonastaan.
Haluaisitko istua? -Kyllä, kiitos.
Vuorossa on "Newswatch" juontajinaan Bob Keene ja Leslie Green.
Urheilu-uutisista vastaa Ron Jackson.
Siinä näkyy vanhaa Sarasotaa. Kuvanlaatu ei ole paras mahdollinen.
Viereisessä kunnassahan on sairaala.
Sarasota Memorial Hospital sijaitsee Warm Mineral Springsissä.
Eivätkö ne riitä? Tarvitaanko uutta sairaalaa todella?
Kyllä ne toistaiseksi ovat riittäneet.
Edustatte kuitenkin Sarasotan perimmäistä nurkkaa -
kuten Northportia hyvin voi kuvata. Mitä tarpeita yhteisöllänne on -
tällä nimenomaisella hetkellä?
Monet ovat pyytäneet minua laittamaan videon Youtube-kanavalleni -
koska olen ladannut sinne säätiedotuspätkiä tuolta ajalta.
Ihmiset haluavat nähdä materiaalia Christinestä.
Vastaan aina, että ihmiset eivät ole kiinnostuneita hänen elämästään -
vaan hänen kuolemastaan. Sen tähden en ole suostunut.
Tarkoituksemme ei ole romantisoida hänen...
Emme toisaalta keskustelisi nytkään ilman hänen traagista loppuaan.
Hän ei ollut huomattava henkilö, vaikka tietysti pidin hänestä.
Juuri tapahtuneen väkivaltaisuus -
sekä viimeisten hetkien verisyys ja julkisuus kiehtovat ihmisiä.
Siksi sinäkin etsit minut käsiisi. -Totta.
Kaivelemme vanhoja asioita.
Christine vastusti juurikin uutisten keskittymistä väkivaltaisuuksiin.
Hän halveksi eniten juuri sitä, mikä hänen kuolemassaan kiehtoo.
Asian kaivelu uudestaan ei miellytä minua kauheasti.
Ymmärrän kyllä, mitä tarkoitat.
On kuitenkin todella vavahduttavaa nähdä hänet ihka elävänä.
Tuoko tämä hänen hahmoonsa eloa? -Kyllä tuo.
Pitäisikö rakennushankkeen kanssa edetä varovaisemmin -
ja jättää jopa jäihin? On käynyt selväksi...
Olin tuolloin 19-vuotias. Olimme todella murheen murtamia -
kun hän päätyi itsemurhaan.
Eikö hän ajatellut, että ohjelmaa saattoivat katsella myös lapset -
tai ihmiset, joilla on mielenterveysvaikeuksia?
Itsemurha on itsekäs teko.
Pyykkisesti sairaalla ei välttämättä ole vaihtoehtoa. Niin ajattelen.
Psykologien mukaan -
Christinen hyväntuulisuus tuona nimenomaisena aamuna -
johtui siitä, että hän oli päätöksensä tehnyt.
Se, että hän vitsaili kanssani viisi minuuttia aiemmin -
ei unohdu koskaan mielestäni.
Hänen kanssaan saattoi vitsailla mistä tahansa. -Totta.
Hän ei tehnyt homoudestani numeroa. Saatoin uskoutua hänelle.
Tällainen oli uusi studiomme.
Tuohon aikaan työskentelin vielä kameran takana.
Tiukat on housut.
Se, että sain kuulla hänen äänensä -
ja nähdä hänen liikkuvan pelkkien kuvien sijaan -
muuttaa aivan kaiken.
Sain hänestä nyt paljon todentuntuisemman kuvan.
Olemmekin siis todella kiitollisia, että suostuitte tapaamaan.
Miltä viimeisen oton kuvaaminen sinusta tuntuu?
Pystytkö painamaan liipaisinta? -En tiedä.
Totta kai tunnen suojelunhalua häntä kohtaan.
Hänhän oli niin surullinen, että halusi tappaa itsensä.
Ajatteletko tavallisesti tähän tapaan rooleistasi?
Ajattelen. Onhan se pakko. Kyllä tämä tuntuu silti erilaiselta.
Kyseinen henkilö on kuitenkin ollut olemassa.
Muuten tämä ei tuntuisi niin laskelmoidulta.
7132 Point of Rock Circle.
Selvä. Olemme pian perillä.
Menemme käymään hänen kotonaan.
Täällä pidettiin hänen muistojumalanpalvelunsa.
Pappi seisoi tässä. Hän oli kääntyneenä tuohon suuntaan.
Tilaisuus kesti puoli tuntia.
Hänen vanhempansa seisoivat oikealla. Eli tässä kohtaa.
Ja hänen kaksi veljeään...
"Kärsimme menetyksemme vuoksi, pelkäämme hänen raivoaan -
ja tunnemme syyllisyyttä hänen ulkopuolisuuden tunteistaan."
"Hänen eristäytymisensä satuttaa meitä -
ja hänen viestinsä saa meidät hämillemme."
Ne eivät saa kastua, ja pian sataa kaatamalla.
"Tiedämme kaikki, että asiat ovat huonosti. Hullusti jopa."
"Aivan kuin koko maailma olisi seonnut."
"Siksi kukaan ei enää käy ulkona."
"Istumme sisällä, ja maailma ympärillämme pienenee."
"Haluamme olla rauhassa edes omissa olohuoneissamme."
"Minäpä en halua jättää teitä rauhaa."
"Haluan, että joudutte raivon valtaan."
"En osaa sanoa, mitä voisitte kirjoittaa kansanedustajallenne."
"En tiedä, miten talous- tai rikosongelmat selvitetään."
"Tiedän vain, että teidän on noustava takajaloillenne."
"Sanokaa: 'Olen sentään ihminen, hitto vie. Elämälläni on väliä.'"
Päästäisitkö koiran ulos? -Selvä.
Tulen kotiin varttia vaille yhdeksitoista.
Tarjoamme monenlaisia turvallisuus- palveluja, aseilla ja ilman.
Hyvää huomenta. Hauska tavata. Mukavaa, että pääsitte.
Ajattelin aloittaa uutisilla tänään. -Asia selvä.
Hei! -Hei.
Luen kolme uutista, ja sitten jatketaan haastatteluun.
Oliko mukava viikonloppu? -Oli. Entä itselläsi?
Selvä. Kolme...
Tervetuloa "Suncoast Digestin" pariin. Olen Christine Chubbuck.
Washingtonissa johtavat demokraatit ovat aloittaneet -
oikeustoimien valmistelut Richard Nixonia vastaan.
Washingtonissa panttivankeja ottaneet rikolliset -
luopuivat vaatimuksistaan päästä maasta.
Huoli ympäristöstä ei tunnu niin vakavalta -
kun valtio alkaa uhata toista ydinaseella.
Sarasotassa mies kuoli eilen aseellisessa ryöstön yrityksessä.
Bob Peterson raportoi paikan päältä.
Nauhaa ei saada pyörimään, Chris.
Ei vai?
Noudattaakseni kanavan linjaa -
verta ja suolenpätkiä pursuavien uutisten tarjoajana -
saatte jälleen kokea jotain ennennäkemätöntä:
yrityksen... Anteeksi, otetaan uudestaan.
Aloitanko alusta? -Aloita. Antakaa pyöriä.
...kun valtio harkitsee ydinaseen käyttämistä.
Sarasotassa mies ammuttiin ryöstön yrityksen yhteydessä.
Bob Peterson raportoi paikan päältä.
Nauhaa ei saada pyörimään, Chris. -Eikö?
Noudattaakseni kanavan linjaa ja tarjotakseni viimeisimmät uutiset -
joissa verta ja suolenpätkiä ei säästellä -
saatte kokea jotain ennennäkemätöntä:
itsemurhayrityksen.
En pysty tähän.
En pysty...
Voimmeko aloittaa alusta? -Pyöriikö filmi?
Pyörii.
...kun valtio harkitsee ydinaseen käyttämistä toista valtiota vastaan.
Sarasotassa mies ammuttiin eilen ryöstön yrityksen yhteydessä.
Bob Peterson raportoi paikan päältä.
Nauhaa ei saada pyörimään, Chris. -Eikö?
Haluan noudattaa kanavan linjaa ja tarjota viimeisimmät uutiset -
joissa verta ja suolenpätkiä ei säästellä -
koette seuraavaksi jotain ennennäkemätöntä:
itsemurhayrityksen.
En pysty siihen.
En pysty. Olen pahoillani.
Kertokaa, miksi haluatte nähdä sen.
Teidän on kerrottava syy. Olen yrittänyt keksiä sitä itse -
mutten keksi mitään, mikä tekisi siitä katsomisen arvoista.
Hän ei ollut sankari vaan surullinen, yksinäinen ja säälittävä nainen -
kuten itsekin olen. Minä sentään olen elossa. Kertokaa siis syy!
Hänen kuolemansa ei ole hänen elämäänsä arvokkaampaa.
Jos siis haluatte nähdä veriteon, saatte luvan kertoa ensin syyn!
Antaa mennä sitten. Samaa paskaa tämä on kaikki.
Oletteko nyt tyytyväisiä?
Olette helvetinmoisia sadisteja.
Suomennos: Kanerva Airaksinen BTI Studios